Nordens folk berättade Kalevalas sägner. En av dem -
handlar om smeden som smidde Sampo, lyckans kvarn.
I Kinas äldsta legender berättas om Loviatars siste son.
Denna demon stal Sampo, lyckans kvarn.
De kinesiska och finska sägnerna är kopplade till varann.
Denna koppling utelämnade Lönnrot ur Kalevalas slutliga version.
Smedens son.
Graven i Karelen, där han hittades, dateras till tidig bronsålder.
Föremålet han begravdes med uppvisar en skicklighet i metallarbete -
som egentligen är okänd ännu idag.
Man kunde anta att föremålet har lämnats av en utomjordisk ras -
att det är något slags tidskapsel, -
men inskriptionerna är kinesiska, från tiden före den första dynastin.
Texten berättar att skrinet tillhörde sonen till en smed -
som inte fick öppna det innan stunden av yttersta nöd.
Först då allt hopp var förlorat.
Just så. Förstörd.
Kai, det här är inte början. Det här är slutet.
ÖSTRA KARELEN, FINLAND - 2000 FKR.
Tillbaka! Låt djuret vara i fred.
Vargen är bara skadad. Vi låter den leva.
Min älskade
Vi stannar här. Jag vaktar skrinet med dig -
för evigt.
JADE WARRIOR
I Kalevala går unge Lemminkäinens moder -
för att samla sin sons ben på Tuonela-strömmens strand, -
för att väcka dem till liv och förtälja sin historia.
Vi står nu inför en liknande uppgift.
Men den röst vi ger det förflutna, måste vi noga lyssna till.
Det är en chung, en kinesisk vagnsbjällra.
Har ni varit här länge? - Åtta år.
Hur har jag aldrig lagt märke till stället tidigare?
Olavi Berg, Kalevala-forskare.
Sangfu är ett tibetanskt ord. Mongolerna uttalade det Sampo.
Enligt legenden smiddes den som hemgift, men slutligen krossades den.
Smulor av den finns överallt.
Ett bra namn på en antikaffär. - Egentligen skrämmer det kunderna.
Min kollega, Marja. En kvinna av järn.
Jag hittade de här på vinden. De tillhörde min pojkvän.
Kai skulle ha älskat det här stället.
Det där är Kais hår och naglar.
Organiskt pulver. Smeder använder det i härdandet.
Kol hindrar järnet från att rosta. Var du en smeds brud?
Ni kan få dem, jag flyttar bort från stan.
Fruktan, Smärta, Dårskap, Fulhet...
Lusta, Hat, Girighet och Blindhet.
Vi känner Loviatars åtta söner vid deras namn.
Loviatars siste son har inget namn.
Det sägs att den Namnlöse vill bringa helvetet till jorden.
Smedens son lovades befrielse från inkarnationens börda -
om han lyckades döda den siste av Loviatars söner.
Krönikörerna har antagit, att smedens son dödade demonen -
och befriades från jordiska fröjder och sorger...
för evigt.
God dag.
Hej.
De där är mina grejor. - Därför vill jag föreslå en affär.
Jag ger dem till dig i utbyte mot ditt hår och dina naglar.
Vill du ta om det?
Hon är vacker. -Vem då?
Din flickvän. Lång och slank.
Hon påminner om en kvinna jag var lite förtjust i en gång.
Hur är det med Ronja? - Hon sa hon skulle flytta bort.
Vart då? - Vart brukar folk flytta?
Inte vet jag. Bort.
Är du smed? - Visst.
Det är rätt ovanligt. - Visst.
Lärde du dig jobbet av din far? - Nej, pappa hade en bensinstation.
Intressant. - Inte egentligen.
Vad vet du om Sampo?
Jaså, den i Kalevala?
Ett ymnighetshorn som smeden Ilmarinen smidde, -
det förstördes och bitarna spriddes kring världen.
Kai, jag är ledsen, men jag lämnar dig.
Jag måste gå. Jag har jobb att göra. - Sitt nu, vi kan prata en stund.
Jag måste gå nu. - Men jag är inte klar ännu.
Vi kan raka av allt med rakmaskinen.
Nej, det blev riktigt fint. Tack.
Vänta, kära vän.
Vasopressin utsöndras i hjärnan = känslan av gemenskap.
Smedens son...
Sintai...
Kom du för att raka mina ben nu?
Kai, det är möjligt att Sampo inte bara är en myt...
...utan en verklig historisk maskin -
vars syfte var att skänka människorna lycka och välstånd...
ur tomma intet.
Mannen som gjorde det här skrinet säger sig också vara Sampos smed.
Det reagerar på dig. - Vad finns det där inne?
Obegränsad energi och materia? Det är äldre än den första dynastin.
Enligt inskriptionerna hjälper dess innehåll den, som öppnar det.
Men det kan bara öppnas av smedens son.
Och först då allt hopp är ute.
Jag har ägnat det här projektet hela mitt liv.
Vad innehållet än må vara, har jag inget att förlora.
Sintai.
Sintai Seng-Pu. Smedens son. Jag fann dig.
Mästare, ni måste vila dig. - Jag får inte sömn, min vän.
Är du rädd? -Nej.
Känner du till platsen? - Det är min hemby.
Längtar du dit?
Alla mina kära där är döda.
När jag blev munk på det heliga berget -
svor jag att aldrig mera återvända till byn.
Cho, om några dagar beseglas mitt öde i Barun Urtas träskmarker.
Demonen väntar på mig.
Kanske jag inte överlever.
Du är inte bara min väpnare, du är också min vän.
Därför täcks jag be dig om en tjänst.
Låt mig besöka din hemby.
Du vet att de aldrig släpper dig förbi!
Hela templet ligger öde. Bröderna kom hit -
för att vaka över dig och din renhet.
Jag har aldrig visat dig den här. Mitt enda arv, mitt enda minne.
Min far sa att jag får öppna den först då allt hopp är ute.
Men...
Mästare. - Låt mig leva en enda lycklig dag.
Uppleva en vanlig kväll.
Alldeles som en vanlig människa.
Armén marscherar långsamt.
Jag hinner upp er innan ni kommer till träsken.
Tystnad!
Vi måste skicka en patrull till träsken.
Nej.
I tidernas morgon -
lade sig Helvetets äldsta dotter Loviatar -
raklång mitt på vägen.
Loviatar pressade ut ur sitt sköte nio ägg, -
och ut ur dem föddes åtta söner till världen: -
Fruktan, Smärta, Dårskap, Fulhet, -
Lusta, Hat, Girighet och Blindhet.
Det sista ägget kläcktes inte.
Det inväntade bara rätt tid, på honom legenderna förutspått, -
Det väntade på -
smeden.
Och maskinen, med vars hjälp helvetet skulle bringas till jorden.
Gamlingars pladder och strunt.
Smeden har en son.
Han utmanar Loviatars siste son.
Besegrar han demonen? Det förtäljer inte legenden.
I så fall, tillåt mig komplettera legenden.
Främling, du har inte rätt att uttala dig här!
Låt mig leva en dag som en vanlig människa. Då rider jag till träsken -
så att ni inte behöver.
Du är mongolernas spion.
Jag har två folks vetskap och kunskaper.
Och ett svärd, som ska ge den Namnlöse hans slutliga namn.
Namnet är Döden.
Har du ett svärd? Bäst att dra det då, -
eller dra dina färde!
Du är pånyttfödd.
Talar du finska?
Du är pånyttfödd, mästare Sintai Seng-Pu.
Tror du mig inte?
Skrinet förde mig tryggt till den här tiden.
Tyvärr klarade den här kroppens ägare inte av det.
Han är död.
Var så god, mästare. Anfall mig.
Låt gå då. Försvara er.
Den här kroppen är då bräcklig.
Som ett svagt eko av den du borde vara.
Som om det bästa av dig inte dök upp.
Sluta! - Be mig ordentligt.
Det känns som om du har förlorat något.
Något du inte kan få tillbaka innan du har fullgjort ditt uppdrag.
Sluta!
Var så god. Till härdarvattnet din far använde.
Nektar från sex blomster och sju gräs.
Välkommen tillbaka, kära vän.
Vem är du?
Jag öppnade det. - Kraften inom dig öppnade det.
Du är smeden Seng-Pus son. - Vad vill du att jag ska göra?
Smid Sampo till mig.
Den är all lyckas hemliga källa.
Jag är ingen bra smed. Egentligen är jag eländig.
Någonstans, djupt i din själ, ligger en dold kraft.
Samma kraft din far hade. Och han fick sin älskade.
En kraft? Vad då för en...
Stack du ett svärd genom min mage? - Javisst
Hör på.
Jag tror jag dör nu.
Järnet ville vara hos Elden, men Elden brände det...
och Järnet flydde ut i kärret.
Järnet gömde sig i kärret. Så länge att det glömde varför det hade fötts.
Tills en varg löpte över kärret och jorden skälvde i dess spår.
Järnet steg upp i spåren och där fann din far det.
Nu känner du till Järnets födelse men det vet inget om dig.
Berätta för Järnet vem du är. - Jag är Kai. Kai Pelkonen.
Hur föddes du? -Precis som vem som helst. På sjukhuset. Min mamma...
Hur blev du smed?
Jag träffade Ronja. Hon behövde ett lås, och jag sa att jag var låssmed.
Låset blev bara skräp, men jag började öva mig.
Jag övade och övade, tills jag inte längre behövde narras.
Det visade sig att Ronja hela tiden vetat att jag inte var någon smed.
Ronja gjorde mig till smeden jag är. - Och smeden du ännu ska bli.
Järnet litar på dig nu. Du kommer inte att dö.
Du har blivit född på nytt.
Jag har sett den här smedjan för mitt inre. Hela tiden, överallt.
Jag visste att du skulle komma.
Vem är du riktigt?
Jag är ditt hopp.
Smid Sampo till mig...
och jag lovar att du ska få din älskade igen.
Sampos smulor
Håller ni öppet ännu?
Kom du för att få din pojkväns grejor tillbaka? -Nej.
Jag råkade bara gå förbi.
Jag vill inte leva med minnen av oss omkring mig.
Det är sorgligt. - Klokt, egentligen.
Av alla epos jag har studerat är Kalevala det sorgligaste.
Samma historia, om och om igen. Ingen får sin älskade.
Min Kalevala blir annorlunda, en kärlekssaga.
Jag bryr mig inte vidare om dem.
Vi förälskar oss med hjärnans primitivaste del, reptilhjärnan.
Vår serotoninnivå sjunker till neurosens stadium.
Det borde leda till depression, men hos förälskade -
blir resultatet dyrkan av föremålet för kärleken.
Reaktionen påminner om en drog.
Då drogens effekt avtar -
kan kroppen inte längre fungera utan den personen.
Det här beroendet har rentav fått ett namn. Kärlek.
Det kan du skriva i din Kalevala.
Det är den största kärlekssagan från tiden då kärlekssagor ännu fanns.
Vi kommer aldrig att få uppleva någonting liknande.
Vad gör du?
Järnet har nu tvingats till sin form, men det måste acceptera det själv.
Om det hettas upp för mycket och för snabbt, är det förstört.
Jag är Sintai Seng-Pu.
Han, som ska döda Loviatars son.
Morfar, du är berusad.
Ni får tala med morfar en annan gång.
Vad heter ni?
Pin Yu. Jag är byäldstens dotterdotter.
Vem är ni egentligen?
Jag är Sintai, smeden Seng-Pus enda son.
Ni ser inte ut att vara Seng-Pus son.
Min mor kom långt uppifrån norr.
Mina föräldrar är döda. Jag är ensam.
Ville ni ännu säga något?
Jag vet inte hur.
Hur jag undrar, stackars pojke
Hur ska jag leva mina dagar?
Ska jag eld i hemhärden tända?
Ska jag min dörr bakom mig stänga?
Är det ett hemligt vapen?
Min mors sånger från det gamla landet. -Vackert Mycket vackert.
När ska ni ge er ut i träsken?
Ni skulle ju ge er av redan i går.
Folk har börjat fly från byn.
Jag inväntar ett tecken.
Är det verkligen orsaken till att ni uppskjuter er avfärd?
Nej.
Innan jag träffade er fruktade jag inget. Inte ens döden.
Men nu har jag börjat frukta. Jag fruktar att jag besegrar demonen, -
infriar belöningen som legenden utlovar -
och jag föds inte på nytt till jorden.
Jag vill inte lämna världens fröjder och sorger bakom mig -
innan jag har smakat dem alla med er.
Jag känner er inte, men jag borde bli er kvinna.
Ni är den ende som kan rädda oss. - Jag ber...
Om ni skulle be mig kämpa mot demonen, skulle jag strax göra det.
Ni förstår inte. Har ni aldrig varit förälskad?
Jag ber er om en plats att komma till efter kampen.
Jag ger mig av.
Vi kanske aldrig träffas igen.
Jag vet.
Älskar du mig ännu?
Jag älskar dig.
Var det alltid jag?
Jag lovar att svara snart, mästare Sintai.
Vem talade du med?
Jag talade för mig själv.
Den är fin. Men inte är det Sampo.
Sände du honom till mig?
Har ödet bundit oss samman?
Hur kom du in? - Vem är det där?
Smeden II marinens son .
Hela Kalevalas sorgligaste hjälte.
Ert svar är nekande.
Ni har tydligt varit för länge i munkarnas sällskap.
Ni begriper er inte alls på kvinnor.
Ni är en av de finaste män jag någonsin har känt.
Ni är redo att försvara oss.
Jag väntar på er.
Jag för dig härifrån, långt bort.
Till min mors land. Min älskade...
Det ser ut som om han håller om nån. - Eller något. Han höll i ett skrin.
Skrinet hindrade kroppen att flyta upp.
Med honom var en vargs kranium och en kvinna begravna.
Bägge var långt förmultnade.
Var de tillsammans? Förälskade? - Det kan jag omöjligt bevisa.
Cho!
Vad har hänt? - Mästare, varför kom ni inte?
Vi kom fram till träskets rand. Svindeln var inte längre trovärdig.
Jag skyddade den här -
för att kunna hämta den till er igen.
Mästare Sintai. Kan bröllopet inte uppskjutas?
Vems bröllop?
Cho... Det här är min trolovade.
Här är min väpnare och bäste vän.
Striden har börjat.
Mästare Sintai...
Jag återvänder till dig. Jag blir världens lyckligaste man.
Vänta.
Min mormor skänkte mig den här.
Hon sa att den uppfyller önskningar.
Jag hoppas att den ska beskydda dig.
Du lät Järnet skada dig igen.
Inga fler försök nu, mästare.
Järnet litar inte längre på mig.
Jag har en känsla av att det här inte slutar väl. Nåt mycket illa har hänt.
Jag vet hur det är att leva i ensamhet.
Det finns många öden värre än döden.
Det värsta är att förlora sin betydelse och tvingas leva utan den.
Ser han bekant ut?
Hur sa?
Du kom inte hit av en slump.
Tror du på själavandringen?
Vad du än säger det, var ärlig.
Lyssna på mig. Jag ber.
Hjälp mig-
Jag vet inte vem jag är. Jag vet inte vad som händer längre.
Hoppet är allt jag har. Allt som håller mig vid liv.
Jag är fångad i det här ensamma ögonblicket. Det känns som döden.
Jag har ingen. Bara en enda tanke i sinnet.
Jag vill inte vara ensam längre.
Den är vacker. - Lyckans hemliga källa.
Vad tror du den gör? - Du smidde den.
Du allena vet vad som gör dig lycklig.
Sintai...
Kai...
Jag har väntat på dig i hundra år.
Jag ska genast belöna din väntan.
Du kan tänka dig min besvikelse -
då jag stal maskinen från människorna och allt var förberett, -
då jag insåg att din far hade smitt en säkring i den.
Bara hans son kan öppna Sampo.
Jag öppnar aldrig Sampo för dig. Inte för dig.
Vi finns till i världen för varann.
Vi har lämnats här för att vi skulle mötas.
I denna tid finns ingen av vår like.
Vi borde hålla sams, och inte strida.
Ödet har bundit dig vid mig, inte vid någon annan.
Dödar du mig, blir du upplyst-
och din själ lämnar världen för alltid.
Först efter ett enda, mitt fullständiga liv.
Vänta, kära vän.
Lugna dig-
Var är vi? - I Sangfu.
Kom med.
Vi är de enda som inte påverkas av det.
Den liknar en vidbränd skinka. - Den är tusentals år gammal.
Jag vet inte vad du har gjort. Och jag vill inte veta heller.
Jag skulle åka bort, men något drog mig tillbaka.
Jag måste åka dit, ta reda på och rätta till mina misstag.
Ja, jag vet. Du måste.
Det känns som att jag borde ge dig den här.
Jag återvänder till dig. Jag blir världens lyckligaste man.
Vad betyder det?
Att ödet hinner till slut upp dem som försöker fly ifrån det.
Att allt börjar från början.
Tala. Säg någonting.
Tala!
Mästare, jag har väntat i tusentals år på att vi ska mötas som jämlikar.
Loviatars sista son.
Jag behöver dig inte längre till något. Du har öppnat Sampo.
Du gjorde den till din egen. - Men det är mest tack vare dig.
Det här är din skapelse.
En värld, där ingen måste leva ensam med sin smärta, för länge.
Jag hjälpte dig bara frigöra kraften. Från ditt sinnes innersta.
Helvetet.
Är det rättvist att du måste lida ensam? Hon väntar inte på dig.
Du får leva ditt fullständiga liv ensam.
Pin Yus själ stannar här. Hon föds om och om igen.
I varje sitt nya liv kommer den slampan att förälska sig i någon -
och ingen av de männen kommer att vara du.
Fruktan, Smärta -
Dårskap, Fulhet -
Lusta, Girighet-
Blindhet, Hat-
och...
Var så god, Mästare. Anfall mig.
Jag kan knappt vänta tills du får se världen Sampo spyr ur sin buk.
Jag vet att du inte är död ännu.
Jag misstänkte redan, att munkdårarna inte lärde dig någonting.
Du lyckades så ett frö i mitt hjärta. Ett ondskans frö.
Misstankens frö.
Jag måste ge dig ditt rätta namn.
Nu frågar du dig säkert varför.
Varför dödade du mig inte, då du hade chansen?
Så länge jag finns, finns du med.
Min käre vän. Här har du mig.
Den du hör samman med.
Jag räddades av några herdar. De förde mig till sitt vinterläger.
Jag var nära döden. -De berättade att ingen hade överlevt.
Ändå väntade jag på dig i ett år. - Jag återvände då jag kunde resa.
Men det var för sent.
Alla trodde att du hade tagit ditt liv.
Jag reste till det heliga berget Anshun, bort från allting.
Nu ångrar jag, att jag inte tog mitt liv. -Säg inte så där.
Jag har alltid väntat på dig. Tills mästare Sintai anlände.
Han avvärjde den dolda lyckans slag, -
som vi tänkte ut, och som ingen skulle kunna parera.
Jag lärde honom slaget.
Driver ödet med mig?
Men jag berättade inte för honom, vart slaget leder -
två älskande.
Den dolda lyckans slag.
Du har makt att förändra spådomen, och rätt... -Håll mun!
Min far sa att jag får öppna den här då allt hopp är ute.
Vad finns där?
Den är tom.
Dina käras lögnaktighet har redan drivit dig till helvetet.
Tycker du det är rätt, att du hamnade ensam där?
Vi ska öppna Sampo. Du och jag, förenade för evigt.
Jag vill ha en ny chans med Pin Yu.
Därför ger jag upp evigheten och min ära.
Jag kan inte låta dig dö.
Fruktan -
Smärta, Dårskap -
Fulhet, Lusta -
Girighet, Blindhet -
Hat -
och...
HOPP-
Det här förutspåddes ingenstans! Släpp ut mig!
En sådan ed borde man inte svära ensam. Den blir en förbannelse.
Vad pratar du om?
Du är mitt misstag.
Men jag ska ge dig ditt rätta namn.
Ni två får aldrig varann. Du föds aldrig mer igen.
Jag vet.
Jag är ledsen.
Jag lämnar dig.
Du får inte... lämna mig.
Ditt rätta namn är Adjö.
Ditt rätta namn är... I går.
Ditt rätta namn...
Min vän...
För den här så långt norrut att inga människor kan leva där.
Ingen ska få hitta den. Allra minst jag.
Pin Yu, jag svär, om min kärlek är sann -
hittar jag dig bortom tidevarven.
Ronja, det här är inte slutet. Det här är början.
Det var din varg. Den bar på din fars skrin.
Om du någonsin behöver det ska jag hämta det till dig.
Jag ska jaga den där vargen om så till världens ände.
Och jag vaktar skrinet med dig för evigt.
Svensk text: Saliven Gustavsson